Autobiografie slavné zpěvačky vůbec nevyžaduje čtenáře, který má rád její desky či souhlasí s jejími politickými názory. Tahle kniha skvěle obstojí sama o sobě. Joan Baez totiž nebyla obdarována jen hlasem, má také dar být spisovatelkou. Zažila toho hodně, od triumfu na vyprodaných stadionech po ochromení strachem v protileteckém krytu během bombardování ve Vietnamu. Vždy měla vyhraněně názory a urputně je prosazovala, za svou kariérou se však ohlíží s humorem a vskutku neobvyklým nadhledem. Její schopnost sebeironie je mnohdy až odzbrojující – třeba když popisuje, jak si se svým dítětem hrála na vojáky, „aby nebyl poznamenán tím, že je synem fanatické pacifistky", či při líčení komicky absurdních momentů, do nichž ji boj za lidská práva občas přiváděl. Přitom je ale vždy zřejmé, že Joan Baez všechno vždy dělala s opravdovým přesvědčením a nasazením, že ji každé nepochopení vždy mrzelo. Hořkost prosvítá i z líčení jejích komplikovaných vztahů s Bobem Dylanem. Kniha vyšla ve výborném překladu Zuzany Mayerové.

Jaroslav Riedel
Rock a pop, 2013, roč. 24, č. 2, s. 68