Zásluhou docenta Berana a velkorysosti nakladatelství Galén nyní vychází již třetí svazek prací sepsaných jako povinná součást druhé atestace z psychiatrie a po dvou letech se tak z první vlašťovky pomalu stává tradice. V dávných dobách existence jediného nakladatelství zdravotnické literatury, Avicena, se obdobné počiny označovaly slovem »sbírka« a připisovaly výjimečným osobnostem historie medicíny (Thomayerova sbírka, Babákova sbírka aj.). Je patrně na čase, aby docent Beran začal uvažovat, po kom svoji sbírku pokřtí.

Vzhledem k tomu, že »je z čeho vybírat« (přání složit atestační zkoušky podle starých pravidel projevilo neuvěřitelné množství lékařek a lékařů), obsahuje třetí svazek vynikající soubor prací čtyř autorů. Navíc jsou to práce, které svým zaměřením a obsahem mohou zaujmout nejen psychiatry, ale také širší lékařskou veřejnost.

Nejrozsáhlejší je příspěvek Daniela Knotka Creutzfeldova-Jakobova nemoc, který na dvaceti stranách (A4) souhrnně předkládá moderní poznatky o uvedené chorobě. Autor stručně a koncizně ve stylu encyklopedického hesla postihuje problematiku od historie po etiopatogenezi, kliniku, diagnostiku, terapii (prozatím jen experimentální a symptomatickou), epidemiologii až po současnou situaci v ČR. Práce je zakončena kazuistikou případu z autorova pracoviště. Většina ze 73 literárních odkazů je datována po roce 2000.

Problematice depresivní poruchy jsou věnovány dvě, zcela odlišně zaměřené kapitoly. Lucie Provazníková z pražského ESETu dodala velmi zajímavý příspěvek nazvaný Psychogenní a exogenní faktory ovlivňující vznik a komplikující průběh a léčbu depresivních potíží, v němž si všímá především nepříznivých okolností v časném vývoji depresivních pacientů vycházejících především z rodinné konstelace a postojů rodičů, dále okolností, jež předcházejí manifestaci depresivní poruchy (především ztráty ve všech životních oblastech) a nakonec faktorů přispívajících k udržování depresivní symptomatologie navzdory správné farmakoterapii (postoje pacientů ke světu i k sobě, osobnostní charakteristiky a z nich vyplývající interpersonální vztahy a maladaptivní jednání) až po noncomplianci. Konkrétně vychází z rozboru kazuistik neúspěšně léčených pacientů, v rozsáhlé diskusi však dokumentuje hluboké teoretické zázemí. Mám za to, že její příspěvek by napomohl mnoha lékařům k pochopení vnitřního uspořádání psychiky mnoha pacientů, kteří se nám pro svou špatnou spolupráci jeví jako »problémoví až obtížní«.

Druhou práci Jany Zmekové Somatopsychická komorbidita - hypertenze, diabetes mellitus a duševní poruchy by měli číst všichni lékaři, kteří se s těmito nemocnými setkávají. Autorka zvládla průnik interní a psychiatrické problematiky zcela suverénně a předložila vysoce kvalitní práci zaměřenou jak na etiopatogenezi, tak především na kliniku a terapii. Jediné, co mi na autorce vadí, je to, že poskytla svou práci k publikaci konkurenčnímu časopisu a nikoli PL.

Čistě psychiatrickou problematiku představuje kapitola Kláry Semerádové Udržovací elektrokonvulzivní terapie v psychiatrii, domnívám se však, že jako recentní informace by mohla zaujmout i lékaře jiných oborů. Elektrokonvulzivní léčba prožívá určité období renesance, snad již přestává být bulvárním strašákem a její indikace je v mnoha případech bezpečnější než ordinace psychofarmak (např. paradoxně u starších multimorbidních nemocných). Udržovací kontinuální elektrokonvulzivní léčba je účinná nejen u afektivních poruch a některých forem schizofrenie, ale také - zatím spíše na experimentální úrovni -
u mentálních retardací, obsedantně kompulzivní poruchy a Parkinsonovy nemoci.

Obsahově je sborník pestrý a jistě najde čtenáře i mimo psychiatrickou obec. Přestože cena není uvedena, nepředpokládám, že by od minulého roku stoupla a vzhledem k bohatému obsahu je tedy zanedbatelná.