Některé koncepce převzala moderní (současná) medicína z minulosti. Patří k nim metody antisepse, asepse a očkování. Všechny mají některé rysy společné: jde o koncepce, na nichž (stále) stojí principy současné preventivní medicíny, jejich aplikace i dopady jsou plošné, a proto zásadním způsobem ovlivnily zdravotní stav celosvětové populace posledních 10 generací. Dnes snad již nikdo nepochybuje, že aktivní imunizace představuje nejúčinnější prostředek, kterým je možné výrazně snížit výskyt některých infekčních onemocnění. Z očkování profitují nejvíce děti, protože ty ohrožují infekční nemoci nejvíce jak na zdraví, tak na životě. Bohužel v zemích třetího světa se jim dobrodiní očkování dostává jen částečně - proto tam stále ročně umírají miliony dětí na infekční onemocnění, která v rozvinutých zemích byla očkováním téměř eradikována.

Kniha, o níž referuji, je ojedinělá především tím, že monografie takového rozsahu věnovaná problematice očkování u nás ještě vydána nebyla. Na 348 stranách formátu A4 shrnuje nejen současné znalosti o očkování, ale i jeho minulost a budoucnost. Každou z těchto částí zaštítil jeden z hlavních autorů. Prof. Havlík minulost, prof. Beran současnost a prof. Vonka budoucnost. Domnívám se, že toto rozdělení tematiky je všem autorům skutečně »šité na míru«.

První oddíl (minulost) obsahuje na 124 stranách 26 samostatných kapitol. Jsou zde uvedena jak běžná infekční onemocnění, tak i ta, s nimiž se většina čtenářů ještě nikdy nesetkala (a dá Bůh, že snad už nesetká). Velkou přehlednost zajistila fixní vnitřní strukturace všech kapitol, proto také nebylo v textech nic významného opomenuto.

Druhá část (současnost) přináší nejen přehled vakcín používaných v běžné praxi. Má rozsah 139 stran rozdělených do 18 kapitol. Jsou věnovány problematice imunity, očkovacích látek, indikacím i vlastní technice očkování. Nebyl opomenut ani očkovací kalendář platný v ČR, očkování při cestách do zahraničí i u imunokompromitovaných nemocných a atopiků. Na konec tohoto oddílu knihy byl zařazen Přehled nejběžněji používaných veterinárních vakcín v ČR.

Třetí část je nejkratší, její rozsah je 46 stran a tvoří ji 7 kapitol. Ty se zabývají vakcínami nové generace a jsou věnovány DNA vakcínám, vakcínám na bázi živých rekombinantních virů a bakterií, vakcínám z nádorových buněk a rostlinným vakcínám. Knihu zakončují Slovníček, Literatura, Zkratky a Rejstřík. Tabulky jsou instruktivní, obrázků je přiměřený počet a i barevné snímky jsou dobré kvality.

Text je psán dobrou češtinou, je plně srozumitelný, podávané informace jsou aktuální i zajímavé. V knize najdou zalíbení především pediatři, imunologové a infekcionisté, nové i užitečné informace pak všichni, kteří ji budou číst.