Možná příliš nepřeženu, když napíši, že tato malá kniha se týká velkého problému. Závažná poškození chrupavky jsou totiž trvalým problémem jak traumatologie, tak ortopedie i revmatologie. Vždyť ono totiž stále platí, že dříve než se objeví porušení funkce kloubu, objeví se poškození kloubní chrupavky. Toto se týká především nosných kloubů, nejen trvale zatěžovaných, ale často přetěžovaných. Jejich nejčastějším onemocněním je osteoartróza. Odhaduje se, že tento degenerativní proces postihuje v současnosti asi 10 % populace, a tím se významně podílí jak na pracovní neschopnosti, tak na nákladech na zdravotní péči. Vyjma degenerativních změn se na poranění chrupavky podílejí i traumata. Ta, na rozdíl od degenerativních změn, postihují nejčastěji mladé nemocné. Většinou za sebou zanechávají trvalé následky a často vedou i k invalidizaci postiženého.

Nevím, zda tato problematika již byla v naší literatuře monograficky zpracována. Pokud ještě nebyla, tím více tuto knihu přivítají ortopedové, traumatologové, chirurgové i revmatologové. Její snahou i cílem je totiž sumarizovat současné možnosti a nejnovější trendy v oblasti chirurgie chrupavky kolenního kloubu, a to tak, aby celá publikace mohla být východiskem pro řešení jednotlivých typů patologií chrupavky.

Kniha je rozdělena do 10 samostatných kapitol. Po úvodu (2 s.) následují kapitoly Kloubní chrupavka (10 s.), Chondrální léze (9 s.), Osteochondrální léze (13 s.), Řešení chondrálních a osteochondrálních defektů (28 s.), Femoropatelární kloub (36 s.), Zlomeniny v oblasti kolenního kloubu (44 s.) a Osové deformity (26 s.). Kapitoly Gonarthrosis (8 s.) a Hodnocení výsledků (14 s.) odbornou část uzavírají.
Text je psán úsporně, věcně, je dobře srozumitelný. Je bohatě ilustrován 85 kvalitními obrázky i doplněn 23 přehlednými tabulkami. Literatura je uváděna za každou jednotlivou kapitolou (u 7. kapitoly dokonce uprostřed kapitoly za jednotlivými úseky). Počet uváděných pramenů (celkem 430 citací) se mi však vzhledem k rozsahu knihy i jejímu účelu zdál hypertrofický. Některé prameny jsou dosti nebo i velmi staré (ze 154 citací je 104 starších 10 let). Zato rejstřík je dosti chudičký. Snažil jsem se ověřit jeho funkčnost a nenalezl jsem v něm pro téma tak významné výrazy jako např. endoprotéza, otevřená zlomenina, luxace. Také mi nebylo jasné, kdo tvoří v názvu knihy uvedený »kolektiv«. V obsahu je udán jen MUDr. Libor Paša (chybí však v oddílu Medailonky autorů).

Co říci závěrem? Je nepochybnou zásluhou obou hlavních autorů, že zpracovali monograficky zajímavé a významné téma. Učinili to kvalifikovaně a uplatnili své mnohaleté zkušenosti profesní i pedagogické. Knihu by si měli opatřit do knihovny především ortopedové-traumatologové, chirurgové i revmatologové. Ti všichni v ní najdou poučení.