Nevím, zda problematika pneumotoraxu byla už někdy v českém písemnictví monograficky popsána, v seznamu literatury této knihy, shrnující více než 200 literárních citací, autor žádnou neuvádí. Konečně ani v zahraničním písemnictví se to monografiemi na toto téma příliš nehemží. Tím větší je autorova zásluha, že problematiku pneumotoraxu souborně zpracoval.
MUDr. Josef.Vodička, Ph.D., který je hlavním autorem a editorem, není - překvapivě -pracovníkem plicní kliniky, odkud bych zpracování tohoto tématu nejspíše očekával, ale působí na Chirurgické klinice Fakultní nemocnice v Plzni. K napsání této monografie přizval 6 dalších pracovníků: radiologa, anesteziologa-intenzivistu, pediatra, patologického anatoma, fyziologa a pneumologa. Všichni jsou to jeho kolegové z Fakultní nemocnice v Plzni.

Vlastní odborný text má rozsah 226 stran a je rozdělen jen do 4 kapitol. První (29 s.) je věnována teoretickým poznatkům z embryologie, anatomie a fyziologie plic. Druhá kapitola (55 s.) se zabývá problematikou rozdělení pneumotoraxu, »etiopatogeneze« (nevím, co si pod tímto výrazem autoři představují: buď je známa etiologie, a pak má být uvedena, ale v žádném případě nemá být směšována s patogenezí!), dále je popsána symptomatologie, komplikace, diagnostika a diferenciální diagnostika spontánního pneumotoraxu. V třetí kapitole (122 s.) je probrána léčba spontánního pneumotoraxu - konzervativní i chirurgická, návrh terapeutického algoritmu a uvedeny jsou komplikace léčby. Ve čtvrté kapitole (19 s.) autoři seznamují s terapeutickými výsledky u souboru pacientů se spontánním pneumotoraxem léčených na pracovišti autorů v letech 1994-2005.

Vlastní text knihy je doplněn tabulkami a skutečně bohatě ilustrován obrazovou dokumentací, zčásti barevnou. Bohužel u žádné mikrofotografie není uvedeno ani barvení ani zvětšení preparátu. Také některé obrázky jsou zbytečně obrovské, zaujímají celou stránku knihy, ačkoliv velikost na jeden sloupec by byla zcela dostačující (mimořádný v tomto smyslu je obrázek na s. 138). Jako často i v jiných monografiích je zde nesprávně používán výraz »mortalita« (místo letalita). Po formální stránce má kniha, díky nakladatelství Maxdorf, velmi dobrou úroveň.

Publikace je určena především chirurgům, pneumologům, anesteziologům-intenzivistům. Věřím, že bude vlídně přijata.