JAN BURIAN, VĚŘÍCÍ ATEISTA

Nakladatelství Galén, které se v poslední době velmi intenzivně věnuje písničkářské scéně (vydáváním knih i hudebních nosičů), uvedlo na trh soubor fejetonů Jana Buriana Přízrak v nákupním středisku. Přiznám se, že jsem ke knize přistupoval s nedůvěrou, protože fejeton není mým oblíbeným žánrem. Rád čtu texty zpravodajské, analytické, publicistické i odborné a na druhé straně nepohrdnu dobrým románem nebo povídkou. Fejeton je něco mezi tím a číst jej moc neumím. Jaké však bylo mé překvapení, když jsem se po dlouhém odhodlávání do Burianovy knihy začetl tak, že jsem od stránek nemohl odtrhnout oči.
Známý písničkář, spisovatel a cestovatel se zde zdaleka nevěnuje pouze hudbě či kultuře. Sleduje život kolem sebe, glosuje politickou situaci i sousedské vztahy, připomíná zajímavé momenty naší nedávné minulosti a varuje před nástrahami budoucnosti. To vše vtipné, svižně a čtivě.
I když se Burian v knize několikrát hlásí k ateismu, zpravidla dodává, že je „věřícím ateistou“. Duchovní témata se v jednotlivých fejetonech opakovaně objevují, ať už je to v souvislosti se hřbitovem bez křížů v Moskvě („Jak se bezvěrci vyrovnávali se smrtí, ví Bůh, my se můžeme jen dohadovat.“), se zpěvačkou Madonnou („Madona v červeném šatě s pláštěm a bílou rouškou na hlavě, tabulový obraz darovaný do Lorety v roce 1661, ta je z jiné hitparády!“) nebo s převtělováním („Jsem zkrátka poprvé. Nevěřím na žádné převtělování či stěhování duší... Myslím, že mám na tomto světě k dispozici život jen jediný.“). Ve fejetonu Potíže se statistikou pak Burian ukazuje, jak nesnadné je rozlišit mezi člověkem věřícím a nevěřícím, mezi křesťanem a ateistou. Když jej kamarádka ze Švýcarska požádala, aby šel jejímu dítěti za kmotra, chtěl zjevnou překážku odstranit tím, že se kvůli kamarádce nechá pokřtít. Evangelický kazatel Miloš Rejchrt, kterého Burian nazývá „svým farářem“, mu však řekl: „Víte, já myslím, že byste neměl rozmnožovat řady nevěřících křesťanů. Měl byste radši zůstat dál věřícím ateistou.“