Předmluvy

Vážené kolegyně a kolegové,

tato útlá příručka s názvem Konsenzuální doporučené postupy v uroonkologii je výsledkem soustředěného úsilí a vzorové spolupráce urologů, onkologů a radioterapeutů. Je společným dílkem, jehož vznik si vyžádala potřeba týmové součinnosti několika profesí při péči o nemocné trpící zhoubným onemocněním. Doporučené postupy jsou vypracovány s cílem poskytnout nemocnému vysoce profesionální péči v souladu s posledními poznatky medicíny, avšak také s vědomím nezbytné logiky i ekonomiky postupu lékaře při všech fázích péče. Lékař zde najde racionální diagnostické postupy, vhodné léčebné modality pro právě klasifikovanou fázi nemoci i optimální sledovací algoritmy.
Pro úspěšné ovlivnění nemoci jsou všechny fáze péče stejně důležité. Erudovaná diagnostická rozvaha a vhodně zvolená laboratorní a přístrojová vyšetření zásadním způsobem urychlí stanovení stadia nemoci, a tak umožní volbu optimálního léčebného postupu.
Pacient strádající uroonkologickým onemocněním má dnes nesrovnatelně lepší vyhlídky na příznivé ovlivnění průběhu nemoci než před dobou relativně nedávnou. A nejde jen o ovlivnění nádoru samotného, ale i o dopad léčby na kvalitu života.
I když každý z odborníků přispívá k léčbě nemoci svým profesním způsobem, jedno by mělo být všem společné: vnímavý a citlivý psychologický přístup k nemocnému. To platí v medicíně obecně a v onkologii zvláště. Bohužel, taková komunikace lékaře s pacientem není ještě zdaleka pravidlem.
Velmi bych si přál, aby se tato příručka stala rutinním pomocníkem všech lékařů, kteří se na uroonkologické péči podílejí. To by bylo největší odměnou autorům i největším přínosem pro pacienty.

Praha, 29. července 2009

doc. MUDr. Miroslav Hanuš, CSc.
předseda České urologické společnosti ČLS JEP

Vážení přátelé, kolegyně a kolegové,

dostávají se vám do rukou Konsenzuální doporučené postupy v uroonkologii, které vypracovala Česká urologická společnost ve spolupráci s Českou onkologickou společností.
Onemocnění zhoubným nádorem je do jisté míry pro nemocného osudovou záležitostí, která se hluboce dotkne nejen jeho, ale změní dočasně či trvale i život jeho rodiny, blízkých či přátel. Onkologická léčba je většinou velmi náročná jak pro nemocného a jeho rodinu, tak pro ošetřujícího lékaře a sestry. Pokud není nádor zachycen zavčas, a není tedy možnost radikální léčby s velkou nadějí na vyléčení nemocného, je to léčba dlouhá a často velmi drahá. Správné využití všech léčebných modalit, to znamená léčby chirurgické, radioterapie a léčby internistické, ať už se záměrem kurativním, nebo paliativním, vyžaduje dobré odborné vědomosti, znalost psychologie, velkou empatii, vyzrálé osobnostní vlastnosti. I když se výskyt zhoubných nádorů nadále zvyšuje, mortalita u řady z nich klesá nebo stagnuje. Svědčí to o častějším zachycování časných klinických stadií a o zlepšování onkologické léčby. Kvalitní péče o onkologicky nemocné není možná bez součinnosti a spolupráce lékařů prakticky všech oborů, léčba musí být multidisciplinární. Vytvoření Komplexních onkologických center, které řeší nejsložitější a nejdražší léčbu, podtrhuje důležitost onkologů mimo tato centra. Především na nich záleží rozhodování o osudu onkologicky nemocného, rozpoznání, zda mohou úspěšně léčit nemocného sami, či zda je vhodné jej poslat do příslušného centra. Dobrá spolupráce center s ostatními onkology tvoří základ onkologie, od kterého se pak odvíjí vše další. Stručně řečeno, pečlivé posouzení pacienta onkologem mimo centrum, zvážení, zda je vhodné ho poslat do centra, racionální indikace léčby v centru a zpětná vazba do okresu jsou zásady, které zatím často dlužíme sami sobě a především našim pacientům.
V případě urologických malignit je spolupráce mezi urologem a onkologem velmi důležitá a je zásadním přínosem pro nemocného. Optimální je, má-li urolog zabývající se uroonkologií i onkologickou atestaci. Vytvoření doporučených postupů nepochybně usnadní spolupráci mezi lékaři obou oborů a přispěje ke kvalitní diagnostice i léčbě uroonkologických onemocnění.
Mějme také na paměti, že se i každý třetí z lékařů stane v průběhu života onkologickým pacientem, že nádor zcela jistě postihne někoho z naší široké rodiny nebo přátel. Vnímejme osudy onkologicky nemocných jako výzvu k naší kvalitní práci. 
Přeji vám pevné zdraví a uspokojení z každodenní smysluplné práce.

Brno, 30. července 2009

prof. MUDr. Jiří Vorlíček, CSc.
předseda České onkologické společnosti ČLS JEP

Vážení kolegové,

je mi ctí a potěšením oslovit vás ve spojitosti s vydáním publikace Konsenzuální doporučené postupy v uroonkologii. Text připravili zástupci České urologické společnosti za přispění onkologů (Česká onkologická společnost a Společnost radiační onkologie, biologie a fyziky). Doporučené postupy představují aktuální přehled o diagnostice, léčbě a dispenzarizaci pacientů s urologickými malignitami. Nepochybně si nekladou za cíl konkurovat standardům European Association of Urology, National Cancer Institute ani National Comprehensive Cancer Network. Domnívám se, že jejich předností je stručnost a orientace na potřeby každodenní praxe.
Urologové se podílí na terapii urologických malignit především léčbou chirurgickou, zatímco onkologové léčbou zářením a protinádorovými farmaky. Léčebné modality však nemůžeme vnímat odděleně, protože pacient je jenom jeden. Nelze na tomto místě jmenovat veškeré multimodální postupy. Nicméně, napadají mě alespoň dva příklady, kdy se v posledních pěti letech objevily důkazy o významném přínosu kombinované léčby: pooperační radioterapie po radikální prostatektomii u rizikových pacientů s karcinomem prostaty, časná intravezikální instilace cytostatik po endoresekci povrchového karcinomu močového měchýře. Úzká mezioborová spolupráce je nutností a předkládané doporučené postupy ji nejenom podtrhují, ale přímo k ní vybízejí.
Věřím, že doporučené postupy v urologické onkologii se stanou užitečnou příručkou pro vaši praxi a přispějí k lepší péči o naše společné pacienty.

Hradec Králové, 31. července 2009

doc. MUDr. Karel Odrážka, Ph.D.
předseda Společnosti radiační onkologie, biologie a fyziky ČLS JEP