DÍVKO S RUDOU ŘITÍ, DEJ SI POZOR NA DĚDEČKA

Že by Jiří Dědeček (1953) už byl v koncích? Už opravdu neví, jak zaujmout? To je první úvaha, která nad Slizskými písněmi přichází. A pak se také na mysl vkrádá - co to může být za instituci, ten český PEN klub, když mu šéfuje takový autor? Nic proti přisprostlému veršování, ale kdyby to bylo aspoň trochu vtipné a kdyby se tak nemuselo o Jiřím Dědečkovi psát téměř jako o zoufalci marně nahánějícím literární slávu... Mezi veršovánkami z let 1971-1978 je i tato báseň: „Hvězdo mého žití / dívko s rudou řití, / však ty změníš barvu, / až ti ho tam narvu...!“ To už by snad bylo opravdu lepší, kdyby stál v čele PEN klubu ten, co krade pera.