Zprávy o začátcích kardiochirurgie ve světě se k nám za druhé světové války nedostávaly ihned, protože tok informací do celé Evropy byl zablokován. Navíc nám nacisté uzavřením vysokých škol znemožnili jakoukoli vědeckou činnost. Ke změně došlo až po skončení války, a byl to slavný chirurg Emerich Polák, který v roce 1946 u nás poprvé operoval otevřenou tepennou dučej. O dlouholetou tradici dětské kardiochirurgie se u nás zasloužili profesoři Jan Bedrna, Vladislav Rapant, Jaroslav Procházka, Jan Navrátil a zejména Václav Kafka, zakladatel pražské školy dětské kardiochirurgie. Tito chirurgové se zabývali většinou rekonstrukcí vrozených srdečních vad a jejich pacienti byli a jsou dále pravidelně sledováni. A tak terénní dětští kardiologové musejí tyto nemocné předat kardiologům pro dospělé. Dalším rozvojem oboru se začala formovat nová disciplína, která se zabývá vrozenými srdečnými vadami v dospělosti. Tato monografie je určena terénním pracovníkům, aby se mohli seznámit se základní problematikou, s operační technikou a možnými komplikacemi a reziduálními nálezy na srdci. Je to výborný doplněk knihy M. Šamánka Dětská kardiologie. Nicméně prof. Hučín se opírá v této monografii hlavně o zkušenosti z vlastního pracoviště, Dětského kardiocentra v Motole, doplněné zkušenostmi z velkých pracovišť dětské kardiochirurgie.
Stavba kapitol je velmi přehledná: napřed seznamuje s problematikou, pak uvede indikace k operaci, vlastní operaci, operační techniku, komplikace, výsledky a prognózu. Text je velmi dobře srozumitelný i nechirurgům, lehce a "hladce" se čte a je provázen četnými, velmi přehlednými schématy MUDr. P. Žáčka. Ve shodě s autorem doporučuji tuto velmi užitečnou monografii i širší lékařské veřejnosti, zejména těm kolegům, kteří o zdraví operovaných pečují (abych citoval prof. Hučína) "i z jiných diagnostických, léčebných a rehabilitačních pohledů". Tato kniha může být ukázkovou chloubou vyspělosti českého zdravotnictví.