Po dlouhých 35 letech vychází monografie v češtině, která je věnována mimořádně významnému problému klinické medicíny. Vždyť jedním z významných - a možná z nejvýznamnějších - faktorů zevního prostředí člověka je solární radiace. Její existence ovlivňovala zásadním způsobem od samého počátku organickou přírodu. Bez ní by nebyl možný ani vznik a existence živé přírody ve všech jejích rozmanitých formách. Její vliv na člověka je mimořádně výrazný. I když slunci byla věnována pozornost prakticky ve všech kulturách v průběhu lidských dějin, skutečné poznávání slunečního záření a jeho vlivu na organickou přírodu, a tudíž i na člověka, je poměrně nedávného data. Huygensova teorie chápající sluneční záření jako proces kontinuální oscilace projevující se formou pravidelné sekvence příčných vln byla vyslovena v roce 1677. Následovaly další teorie (např. Newtonova, 1669), které se snažily vysvětlit podstatu solární radiace.
Většina biologických účinků solární radiace působí v oblasti vlnových délek 280-800 nm. Zvláštní pozornost při studiu vlivu solární radiace na organismus byla vždy věnována kožním změnám - patrně též proto, že některé tyto změny jsou dobře zjistitelné, resp. přístupné při vyšetření.
Onemocnění vyvolaná solární radiací jsou značně nehomogenní skupinou tzv. fotodermatóz. Jejich chápání vyžaduje hluboké znalosti fyzikální, fyzikálně-chemické a biochemické vzhledem ke komplikované povaze patogenetických pochodů ležících v jejich základu.
Tato neobyčejně složitá oblast medicíny je obsahem monografie Fotodermatózy prof. L. Maliny, přednosty Dermatovenerologické kliniky 3. LF UK. Obsah monografie je rozvržen do 31 kapitol věnovaných prakticky všem aspektům, které mají vztah k fotodermatózám. Všechny kapitoly jsou napsány koncizním způsobem, jasným a úsporným jazykem. Celá monografie má přehledný půdorys.
Úvodní kapitola je věnována fyzikálním vlastnostem solární radiace včetně základního poučení o optických vlastnostech kůže a fotochemie biologických molekul. Další kapitoly shrnují základní poznatky o umělých zdrojích ultrafialového záření, o dozimetrii, o účincích ultrafialového záření na kůži. Jsou podány rovněž základní poznatky o melanogenezi, stárnutí kůže, o fotoimunologii a fotokarcinogenezi.
Další rozsáhlá část monografie - část, která tvoří její jádro - pojednává o fotodermatózách, jejich klasifikaci a popisu, včetně rozsáhlé skupiny nemocí zhoršovaných nebo provokovaných solární radiací. Navazuje oddíl syndromů spojených s nestabilitou DNA či abnormálním metabolitem. Prakticky velmi důležité jsou údaje o lékově vyvolané fotosenzitivitě a o fototoxických a fotoalergických reakcích.
Významnou kapitolu monografie tvoří část věnovaná porfyriím, jejichž frekvence - alespoň některých forem - stoupá. V této oblasti autor monografie významně přispěl svým studiem k lepšímu chápání onemocnění, zejména dermatologických změn. (Bylo by možné citovat mnoho jeho prací publikovaných ve známých zahraničních časopisech, za zmínku stojí i popis první erytropoetické protoporfyrie v našich zemích, kterou popsal se spolupracovníky v roce 1967.)
V závěrečných kapitolách je uveden způsob vyšetřování fotosenzitivního pacienta, fotoepikutánní testy, fotoprotekce, fototerapie a fotochemoterapie, fotobalneologie, mimotělní fotochemoterapie a fotodynamické terapie v dermatologii.
Monografie prof. Maliny vyplňuje citelnou mezeru v našem písemnictví. Aktivní výzkumná činnost, rozsáhlá znalost světové literatury a účast na mezinárodních specializovaných zasedáních jsou základem přípravy tohoto díla. Autorova systematická, dlouholetá pozornost všem aspektům, které mají vztah ke sledované problematice, se výrazně promítla nejen do koncepce, ale i do jednotlivých částí monografie. Prof. Malina pracoval v roce 1968 v laboratoři prof. I. A. Magnuse, špičkového světového odborníka v této oblasti, v londýnském Institute of Dermatology. I tato zkušenost se zřetelně promítla do zpracování monografie. Jde o dílo vnitřně vyvážené, přinášející poučení nejen dermatologům, ale i lékařům jiných odborností v oblasti, která je mimořádně náročná. Celá látka je podána srozumitelnou formou, což také přispívá ke kvalitě díla.
Dedikace monografie prof. Magnusovi je výrazem díků nejen samého autora. Vyjádřil tím jistě i díky všech českých pracovníků, kteří měli možnost v laboratoři prof. Magnuse pracovat.
Pěkná grafická úprava, typická již pro nakladatelství Maxdorf, a vzorná redakční práce přispívají rovněž ke zdaru této monografie.