Pneumonie, podobně jako i jiná infekční a neinfekční onemocnění, změnila v posledních 50 letech svou »klinickou tvář«. Současně se změnily názory na etiologii i patofyziologii, k zásadnímu obratu došlo např. v terapii zásluhou objevu antibakteriálních látek. Změnilo se rovněž spektrum postižených i jejich prognóza. Zcela novou formou onemocnění se pak stala nozokomiální pneumonie. Její incidence není zanedbatelná a není dobrá ani její prognóza. Nejvyšší incidence nozokomiální pneumonie je (paradoxně) na jednotkách intenzivní péče (80-200/1000 nemocných/rok), nejčastěji jsou postiženi nemocní na umělé plicní ventilaci. Letalita na tuto tzv. ventilátorovou pneumonii je mimořádně vysoká (24-76 %).

K napsání knihy o problematice pneumonie na JIP si trojice hlavních autorů (a editorů) pozvala 14 spolupracovníků. Jejich složení (6 internistů, 3 mikrobiologové, 3 pneumologové, 2 infekcionisté, 1 rentgenolog a další) odráží skutečnost, že diagnostika a léčba tohoto onemocnění (syndromu?) se stala otázkou interdisciplinární.

Kniha má obvyklou strukturu: Dělení zánětů plic, epidemiologie a etiologie (12 s.), Patogeneze, patofyziologie a rizikové faktory zánětů plic (12 s.), Projevy zánětů plic a jejich vyšetřování (22 s.), Diferenciální diagnostika pneumonií z pohledu klinika (12 s.), Komplikace pneumonií (10 s.). Stěžejní kapitolou je Léčba pneumonií (58 s.) s velmi podrobnými částmi o antimikrobiální léčbě, kyslíkové léčbě a metodách umělé plicní ventilace. Text pokračuje podkapitolami seznamujícími s problematikou péče o hemodynamiku, s umělou výživou a rehabilitací. Aktuální kapitolou je Postižení plic a infekce HIV/AIDS;  zajímavá je pak kapitola s názvem Chyby a omyly v diagnostice a léčbě pneumonií.
Obrazová dokumentace (zobrazovací metody) je (ke škodě klinických kapitol) zařazena na konci jako příloha. V knize je jen několik schémat, zato neúměrně velikých (kapitola 7).

Celkový dojem z knihy je velmi dobrý. Jednotlivé kapitoly jsou proporcionální, předkládané informace jsou aktuální a mají interdisciplinární rozsah, výrazná akcentace na léčbu je správná i potřebná. Tím se kniha stala nejen sborníkem současných vědomostí o zánětech plic jako jedné z nozokomiálních infekcí (doposud u nás nediagnostikovaných, neevidovaných a jakoby neexistujících!), ale i velmi potřebným vodítkem při rozhodování o léčbě.
Komu knihu doporučit? Samozřejmě všem intenzivistům a pracovníkům na všech oborových JIP a ARO, a také lékařům, kteří pracují jako odborní konziliáři pro JIP a ARO.