Medicínsku knižnicu obohatila nová publikácia autora J. Opavského, ktorá je venovaná problematike autonómneho nervového systému (ANS). S pribúdajúcimi poznatkami o anatómii, fyziológii, neurochémii, ale i elektrofyziológii ANS sa v svetovej literatúre objavil veľký počet odborných prác, a to i súborného charakteru. Táto reflexia nebola zreteľne badateľná v českom, ako ani slovenskom odbornom písomníctve. Autor sa podujal tento dlh splatiť svojou monografickou prácou. Vybral si problematiku diabetickej autonómnej neuropatie, ktorá podľa súčasných poznatkov nie je dostatočne včas a správne diagnostikovaná. Táto skutočnosť je o to alarmujúcejšia, že diabetická autonómna neuropatia je onou známou komplikáciou, ktorá výrazne zvyšuje morbiditu pacientov trpiacich na ochorenie s pandemicky rastúcou incidenciou - diabetes mellitus. Téma je preto medicínsky aktuálna, a to nielen z hľadiska klinického, ale i spoločenského.

Popri zvolenej téme diabetickej autonómnej neuropatie sa autor zaoberá i všeobecnejším pohľadom na problematiku autonómneho nervového systému. Svedčí o tom i uvedenie prehľadu svetovej literatúry, nevynímajúc prehľad v českej i slovenskej literatúre.

Kniha je formálne členená do 8 kapitol, obsahovo však do dvoch tematických častí. V prvej z nich autor predkladá stručný prehľad základných poznatkov o stavbe, anatómii, funkcii ANS. Zameriava sa však hlavne na jeden zo subsystémov ANS - kardiovaskulárny systém a jeho regulačné mechanizmy, no nezaoberá sa detailnejšie inými subsystémami ANS do tej miery, ako by vyplývalo z názvu monografie. Napriek tomu, že nezabúda zdôrazniť skutočnosť, že historicky tradovaná predstava o tonizujúcom recipročnom vplyve sympatiku a parasympatiku (inak objavujúca sa i v moderných učebniciach) je z dnešného pohľadu poznania už neúnosná, nezdôrazňuje potrebu nového pohľadu na funkciu ANS, ako zložitého systému členeného na subsystémy so selektívnym účinkom na jednotlivé efektorové orgány. Pozitívom je členenie porúch ANS na centrálne a periférne, ako aj vysvetlenia často mätúcej terminológie porúch ANS v publikovaných prácach (pandysautonómia, dysautonómia). Autor predkladá literárne podložený prehľad ochorení centrálneho a periférneho nervového systému s diagnostikovanou poruchou funkcie ANS a prehľad diagnostických možností porúch ANS didakticky členených podľa orgánových systémov (kardiovaskulárny systém, tráviaci systém, močovo-pohlavný systém, koža, oko). Preferuje klinický význam funkčných reflexných testov ANS (hodnotenie zmien srdcovej frekvencie a systémového tlaku pri Valsalvovom manévri, ortostatickej skúške a skúške hlbokého dýchania) a spektrálnej analýzy variácie srdcovej frekvencie (SAVSF) a okrem literárnych normatívnych dát uvádza i vlastné dáta pre jednotlivé vekové skupiny.

V druhej časti knihy sa autor venuje cielene diabetickej neuropatii. Popri kapitolách o diagnostike somatickej neuropatie (kde zdôrazňuje detailnú anamnestickú, klinickú a elektrofyziologickú diagnostiku) a súčasných terapeutických možnostiach sa zameriava na diagnostiku diabetickej autonómnej neuropatie. V pohľade na diagnostické kritériá diabetickej neuropatie nevládne doposiaľ jednotnosť a to sa odráža i v tejto kapitole. Vychádza zo skutočnosti, že funkcia ANS je determinovaná veľkým počtom faktorov limitujúcich validitu použitých testov ale i ich interpretáciu. Predkladá súbor vlastných výsledkov vyšetrení jednak funkčnými testmi kardiovaskulárneho autonómneho nervového systému a jednak metódou sledovania spektrálnej analýzy frekvencie srdca, a to nielen u diabetickej neuropatie, čo tieto kapitoly často zneprehľadňuje. Komparáciou výsledkov iných autorov a vlastných pozorovaní prezentuje autor i normatívne hodnoty indexov funkčných testov vo vekovej skupine do 59 a nad 60 rokov, čo je možné považovať za praktický klinický prínos tejto práce. Novým poznatkom je kritické zhodnotenie validity jednotlivých ukazovateľov SAVSF a vyjadrenie k možnosti použitia tejto metódy pre kvantifikáciu stupňa závažnosti autonómnej neuropatie, čo rozširuje spektrum použiteľnosti metódy. Pri zvážení limitov metód a ich interpretácii navrhuje autor algoritmus vyšetrení v klinickej praxi. Použitie funkčných testov pokládá v klinickej praxi za potrebné, ale preferuje SAVSF. Dôvodom je jednak nenáročnosť vyšetrenia, krátke trvanie a senzitivita už vo včasných fázach postihnutia ANS. Za optimálne považuje kombináciu oboch metód, ktoré spoločne podávajú komplexnejší pohľad na oba oddiely ANS.

Monografia J. Opavského je v našom odbornom písomníctve ojedinelá. Zameranie na diabetickú autonómnu neuropatiu je aktuálne z hľadiska medicínskeho i spoločenského. Prístup k téme je kritický a odzrkadľuje dlhoročné klinické skúsenosti autora s vyšetrovaním porúch ANS metódami sledovania kardiovaskulárnych autonómnych reflexov.

Knihu odporúčam diabetológom, ale hlavne neurológom a elektrofyziológom, ktorí by chceli v dohľadnom čase splniť svoj dlh »popoluške« neurológie - autonómnemu nervovému systému.