Lymfatický systém je až na výjimky přítomný ve všech tkáních a různou měrou ovlivňuje činnosti prakticky všech orgánových systémů. A když budeme chtít být zcela precizní, tak správná funkce lymfatického systému ovlivňuje život každé buňky. Z toho faktu vyplývá, že porucha funkce, tedy lymfatická nedostatečnost, se může promítat a hrát důležitou roli v patofyziologii celé řady onemocnění specifických pro konkrétní orgány. Ten nejjednodušší a klinicky evidentní model poruchy lymfatické drenáže můžeme velmi dobře sledovat při postižení epifasciálních měkkých tkání, kůže, podkoží i fasciálních struktur projevující se klinicky manifestním otokem – lymfedémem, růstem tuková tkáně a fibroprodukcí. Lymfedém je pochopitelně pouze klinickým symptomem, za nímž se však skrývá celá řada závažných patologických molekulárně biologických pochodů postihujících především mezibuněčný prostor. Důležitost zachování funkční lymfatické drenáže a dostatečné průchodnosti intersticiálního prostoru hraje podstatnou roli ve fyziologických pochodech každé tkáně. 
z  úvodu předsedy České lymfologické společnosti ČLS JEP