Michal Prokop (*1946)
V roce 1968 ukončil studia na Vysoké škole ekonomické v Praze (bez diplomu a titulu Ing.). V letech 1988–1992 vystudoval obor kulturologie na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy. Veřejně vystupuje od roku 1963. Ve skupině Framus Five, se kterou natočil devět dlouhohrajících alb, působil zpočátku jako kytarista a od roku 1967 byl jejím zpěvákem. Žánrově se kapela orientovala na soul a rhythm’n’blues, což se odrazilo na jejím debutovém LP z roku 1968 (vydáno 1969). Postupně přibyly vlivy progresivního rocku a zhudebněné poezie. Viz album Město Er s texty Josefa Kainara z roku 1970 (vydáno 1972). V první polovině sedmdesátých let přijal Michal Prokop angažmá v divadle Semafor (v legendárním představení Kytice) a zároveň vystupoval v koncertním programu Hany Zagorové. Roku 1975 účinkoval v kapele Mahagon, od roku 1978 byl členem obnovené formace Framus Five, s níž hrál a natáčel až do roku 1990. Z let osmdesátých pochází jeho zásadní albová trilogie Kolej Yesterday (1984), Nic ve zlým, nic v dobrým (1987) a Snad nám naše děti… (1989). Po sametové revoluci se stal poslancem Sněmovny národů Federálního shromáždění. Po volbách roku 1990 zasedl za Občanské fórum (volební obvod Praha) do české části Sněmovny národů. Po rozkladu OF v roce 1991 přešel do poslaneckého klubu ODA. Ve Federálním shromáždění setrval do voleb roku 1992. Od roku 1992 vykonával funkci náměstka ministra kultury. Po volbách v roce 1996 byl zvolen za ODA do Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky a poslanecký mandát vykonával do předčasných voleb roku 1998. V té době zastával funkci předsedy Výboru pro vědu, vzdělání, kulturu, mládež a tělovýchovu. Členem Občanské demokratické aliance byl v letech 1991–1998. V letech 1998–2001 byl ředitelem projektu Praha – Evropské město kultury roku 2000. Mezi lety 1998 a 1999 uváděl v televizi Prima pořad Nic ve zlým. V letech 2000–2013 moderoval v České televizi talk show Krásný ztráty. Od roku 2000 Michal Prokop opět pravidelně koncertuje – jak s obnovenou skupinou Framus Five, tak v akustickém triu s Janem Hrubým a Lubošem Andrštem. Roku 2006 vydal úspěšné album Poprvé naposledy, o šest let později přišlo další CD Sto roků na cestě. Jeho tvorbu z let 1968–2012 shrnují albové komplety Pořád to platí a Už je to napořád.

Michal Bystrov (*1979)
Absolvoval VOŠ při Konzervatoři Jaroslava Ježka, bohemistiku na FF UK nedostudoval. V novinářské profesi se zabývá zejména kulturou a hudební publicistikou. Mezi lety 1999 a 2013 publikoval stovky recenzí, portrétů, rozhovorů, reportáží a sloupků v Lidových novinách. Pracoval také jako redaktor domácí a zahraniční rubriky, píše o historii. Velkou část článků uveřejnil v LN, Reflexu a Deníku. Dále spolupracoval s Českým rozhlasem, Hospodářskými novinami, časopisy Respekt a Reportér, s webem Aktuálně.cz atd. Byl stálým autorem hudebních magazínů Rock & Pop a Rock & All, patří k redakčnímu okruhu časopisu UNI. Překládá hudební biografie (Tom Waits, Beatles, Pink Floyd, Bob Dylan, Led Zeppelin, Paul Simon, Freddie Mercury, Bruce Springsteen). Autorsky se prosadil knižní trilogií Příběhy písní (2009–2015) o historii starých zlidovělých skladeb. S ní volně souvisí úspěšný projekt Wabi & Ďáblovo stádo, na jehož dramaturgii se podílel.  Napsal sbírku básní pro děti Nech ten mech, kterou ilustroval Petr Nikl (Nejkrásnější česká kniha roku 2014 v kategorii Literatura pro děti a mládež). V roce 2016 sestavil obsáhlou antologii Od samomluvy k chóru aneb Písniček se držte! s podtitulem Čtení o české lidové a zlidovělé písni. V roce 2017 se stal editorem knihy Neučesané vzpomínky Vladimíra Bystrova. Roku 2019 přišel s knihou literárně-historických bádání Příběhy spadlé pod stůl (a zametené pod koberec). V roce 2020 vyšla jeho poezie v knize Všechna hvězdná znamení.