Vlastimil Třešňák (* 26. dubna 1950 v Praze)
Hudebník, malíř, básník, spisovatel a fotograf. Veřejně začal hrát v druhé polovině šedesátých let, v duu s Jaroslavem Hutkou i sólově. Byl významnou osobností volného sdružení Šafrán. S přestávkami vystupoval, proslavil se jako nenapodobitelný autor nového stylu proletářské poezie. V současnosti již nekoncertuje. V sedmdesátých letech se postupně dostal do střetu se státní mocí, stal se jedním ze signatářů Charty 77 a v roce 1982 byl donucen odejít do exilu. Po pádu komunismu se vrátil do Prahy a brzy se z něj stal kritik české postkomunistické demokracie. Již jeho první album Zeměměřič, vydané v exilu, se stalo legendou. Vydal poté osm dalších řadových alb (Koh-i-noor; Třešňák, Korman, Gadžor / druhá strana; Koláž; Inventura; Skopolamin; Němý suflér; Alter ego; Konvolut). Je autorem mnoha povídkových knih, románů i pohádek (Jak to vidím já; Babylon; Bermudský trojúhelník; …a ostružinou pobídʼ koně; To nejdůležitější o panu Moritzovi; Klíč je pod rohožkou; U jídla se nemluví; Evangelium a ostružina; Domácí hosté; Melouch; The Vole – Hraboš hrdina), ve dvou vydáních publikoval své písňové texty (Plonková sedmička). Za román Klíč je pod rohožkou získal v roce 1995 cenu Kniha roku. V roce 2007 vydal bilanční rozhovor To je hezký, ne?, vedený Ondřejem Bezrem. V současné době se věnuje výhradně malování, publikoval dvě výtvarné monografie se svými obrazy (Adam & Söhne; 49+1) a knihu pětadvaceti netradičních pohledů do zákulisí populární hudby dvacátého století eNTé aneb 25 obrazů ze zákulisí. Vlastimil Třešňák hrál v několika filmech i divadelních inscenacích, je rovněž autorem divadelní hry Malá srdeční příhoda.