Jiří Černý
Narodil se 25. února 1936 v Praze. V roce 1955 maturoval na Vyšší průmyslové škole stavební, pak vystudoval žurnalistiku na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy (1955–1960). Už během studia byl v letech 1958–1960 redaktorem deníku Československý sport, od roku 1961 pracoval jako kulturní redaktor týdeníku Mladý svět, s výjimkou vojenské prezenční služby (srpen 1961 – červenec 1963). Z ideologických důvodů dostal v červenci 1965 výpověď. Během následujících let byl především publicistou na volné noze, také však pracoval jako korektor v tiskárně Mír (1971–1973), od září 1973 učil na Lidové škole umění v Praze 2; v březnu 1977 musel ze zaměstnání odejít. V letech 1990 až 1992 byl šéfredaktorem časopisu Rock & Pop.
Publikuje od roku 1952. Nejdříve psal o sportu (Lidová demokracie, Mladá fronta, Československý sport, Czechoslovak Sport). První článek o hudbě mu vyšel v únoru 1956 ve Večerní Praze. Pravidelně přispíval především do hudebních časopisů: Melodie, Hudba pro radost, Repertoár malé scény, Aktuality Melodie, později také Jazz, Kruh, Gramorevue, Portýr, Rock & Pop, Folk & Country. Pravidelné kulturně-politické komentáře a sloupky psal pro řadu periodik (Mladá fronta DNES, Lidové noviny, Hospodářské noviny, Reflex, Aktuálně.cz, Vital plus ad.).
Pro Československý rozhlas Jiří Černý externě připravoval a uváděl pořady Dvanáct na houpačce (1964–1969, s Miroslavou Černou; od roku 1966 Třináct na houpačce, od roku 1968 Čtrnáct na houpačce) a Desky načerno (1967). K práci pro rádio se vrátil až roku 1990 – pořady Samomluvy s hudbou, Libeček, pravidelné komentáře Načerno v letech 1994–2000 a Klub osamělých srdcí seržanta Pepře v letech 2005–2019. Od května 2019 doposud působí v Českém rozhlasu na Vltavě v hudebním pořadu Sedmé nebe, kde se jednou měsíčně střídá s dalšími osobnostmi z hudebního světa. Spolupracoval dále s řadou soukromých stanic a televizí.
Od roku 1971 soustavně pořádá v klubech poslechové pořady Antidiskotéka, Rockování nebo tematicky zaměřené pořady. V listopadu a prosinci 1989 uváděl několik demonstrací Občanského fóra. Dramaturgicky připravil nebo průvodním textem doprovodil několik desítek gramofonových desek a kompaktních disků.
Vydal knihy Zpěváci bez konzervatoře (1966), Poplach kolem Beatles (1966, s Miroslavou Černou), Hvězdy světových mikrofonů (1969, s Miroslavou Černou), Hvězdy tehdejších hitparád (1989; v roce 1995 byla soudním rozhodnutím určena Miroslava Filipová-Černá za spoluautorku), Načerno v Českém rozhlase (2000, výbor rozhlasových komentářů z let 1994–2000), Určitá míra facky (2010, vybrané novinové a časopisecké komentáře z let 2001–2008). Jaroslav Riedel napsal s Jiřím Černým rozsáhlý knižní rozhovor Kritik bez konzervatoře (2006, druhé vydání 2007). Nakladatelství Galén vydalo v letech 2014–2021 šest svazků jeho publicistiky z let 1956–2020 Jiří Černý… na bílém a tři svazky série Napřeskáčku – vybraných vzpomínkových komentářů z pořadu Klub osamělých srdcí seržanta Pepře (2021, 2022 a 2023).
Za svou práci Jiří Černý obdržel v roce 1990 cenu Českého hudebního fondu a Zlatou Portu. Roku 2013 mu byla udělena státní cena Ministerstva kultury za přínos v oblasti hudby, ve stejném roce také ocenění OSA za propagaci a šíření české hudby. V roce 2020 byl uveden do Síně slávy Akademie populární hudby za rok 2019.