Moderní léčebné postupy umožňují přežívání nemocných s malignitami poměrně dlouhou dobu, včetně malignit urologických. Tato situace přináší vysoké riziko kostních komplikací, z nichž nejzávažnější jsou kostní metastázy. Účinné léčebné a preventivní režimy metabolických kostních onemocnění a metastatických kostních procesů vyžadují nové vyšetřovací metody a úzkou mezioborovou spolupráci.

Karcinom prostaty (PC) je nejčastějším maligním nádorovým onemocněním na světě, přitom incidence a mortalita je obecně vyšší v západoevropských zemích než v zemích rozvojových. Karcinom ledviny se manifestuje v 6.-7. deceniu a celosvětově má stoupající incidenci, stejně jako jsou nepříznivé trendy v nárůstu karcinomu močového měchýře.
U postižených s karcinomem prostaty se objevuje metastatické onemocnění skeletu asi u 65-75 % případů, u nemocných s karcinomem ledvin u 20-25 % , u karcinomu močového měchýře je incidence kostní metastázy až 40 %.

Kostní systém poskytuje dokonalé prostředí pro růst nádorových buněk. Vznik kostní metastázy zahrnuje procesy invaze, proliferace a angiogeneze maligního nádoru. Autoři v publikaci věnují velkou pozornost především patofyziologii vývoje kostních metastáz při hormonálně refrakterním karcinomu prostaty, při kterém je excesivní osteoblastická aktivita spojena se zvýšenou osteoklastickou aktivitou.Tento proces je charakterizován sekundárním hyperparathyreoidismem, který zajišťuje tvorbu velkého množství kalcia k saturování patologické osteoblastické aktivity. Racionálním léčebným postupem je přerušení tohoto začarovaného kruhu.

Těžká osteopenie až osteoporóza jsou rovněž faktory, které narušují pevnost skeletu, včetně dalších četných rizikových faktorů, ke kterým autoři řadí např. genetické faktory, hypogonadismus, geografické vlivy, toxické a medikamentózní vlivy i další onemocnění a patologické stavy (endokrinní a gastrointestinální onemocnění, osteoporóza, osteogenesis imperfecta, stavy po transplantacích orgánů aj.). Rizikové faktory a onemocnění zvyšující riziko skeletálních komplikací, včetně léčby a ekonomických rozvah, jsou podrobně uvedeny v samostatné kapitole.

K diagnostice skeletových metastáz a dalšího souvisejícího kostního postižení se využívají vedle podrobné anamnézy i klinický stav, laboratorní vyšetření a zobrazovací metody. Standardem je scintigrafie skeletu pomocí fosfátu značeným techneciem 99mTc-MDP. Zavedení PSA do časné diagnostiky karcinomu prostaty ovlivnilo indikaci k provedení scintigrafie skeletu. Provádí se především při vyšších hodnotách. Vhodné je doplnění denzitometrickým vyšetřením BMD (bone mineral density) a kvantitativní výpočetní tomografií dle stanovených indikací. Laboratorní diagnostika (zvýšená hladina parathormonu, ale i hyperkalcémie, anémie), včetně zjištění dalších markerů kostního metabolismu, jsou dalšími důležitými ukazateli skeletálního postižení.

Klinický obraz metastatického postižení skeletu se projevuje především bolestí - od asymptomatického postižení až po imobilizující bolesti. Autoři kladou důraz na dostatečnou léčbu bolesti i léčbu paliativní.

Pozornost je věnována léčbě kostních metastáz, především specifické léčbě pro jednotlivá nádorová onemocnění urologického traktu - využívá se hormonální léčba, medikamentózní terapie, chemoterapie u karcinomu prostaty, včetně standardů pro léčbu metastazujícího karcinomu a perspektiv v léčbě. Léčba metastazujícího karcinomu močového měchýře zůstává stále problémem. Uvedena jsou současná nejúčinnější cytostatika, standardy pro léčbu i symptomatická léčba, stejně jako současné možnosti terapie u metastazujícího karcinomu ledviny.

Základní postupy pro prevenci a léčbu skeletálních komplikací, indikace k zahájení terapie intravenózními bisfosfonáty při karcinomu prostaty a ekonomické aspekty léčby těchto nemocných jsou uvedeny v samostatných kapitolách.
Uvedení kazuistik skeletálních komplikací názorně uzavírá předkládanou odbornou publikaci.

Výborným doplněním textu jsou četné grafy, fotodokumentace a přehledné tabulky. Závěr monografie tvoří rozsáhlý přehled literatury, seznam zkratek a rejstřík.
Lze jen konstatovat, že záměr autorů - přispět publikací k vědomostem o charakteru skeletálního postižení a hrozbě těchto komplikací u nemocných s nádorovým onemocněním urologického traktu - se podařil. Přejme si, aby neustálý pokrok v medicíně také zlepšil osud těchto nemocných.