Všeobecné praktické lékařství má své specifikum, které je dáno odlišnostmi v epidemiologii nemocí a stavů, prostředím a podmínkami, v nichž je péče pacientům poskytována, a zcela odlišnými metodami a přístupy, které praktický lékař v ordinaci používá. Patří k nejstarším medicínským oborům.

V deseti stěžejních kapitolách této publikace uvádějí zkušení praktičtí lékaři problematiku všeobecného praktického lékařství - od historického úvodu až k dotazníku spokojenosti pacienta.

Primární péče představuje první kontakt občana se zdravotnictvím a prakticky je všeoborová, sekundární péče ambulantní a nemocniční je již oborově specializovaná. Terciární péče je pak superspecializovanou péčí poskytovanou obvykle na klinikách s dalším propojením na výukovou a vědecko-výzkumnou činnost. V kapitole o primární péči je podrobně zpracován její význam, postavení, obecné trendy v péči o zdraví, koordinace služeb v terénu i porovnání s primární péči v Evropě i v rozdílných zdravotnických systémech. Tato kapitola rovněž uvádí systém domácí péče o pacienta.

Meritem publikace je kapitola o všeobecném praktickém lékařství. Definice a charakteristiky oboru výstižně a zcela zahrnují jeho rozsah, náročnost a závažnost. V České republice je výuka praktického lékařství zahrnuta do kurikula všech lékařských fakult v samostatných ústavech nebo v rámci jiných kateder. Univerzitní pracoviště tak přinášejí neustálý rozvoj oboru. Také specializační příprava, která zahrnuje nemocniční praxi v hlavních oborech, umožňuje získat řadu znalostí z jiných lékařských oborů. Na specializační vzdělávání navazuje vzdělávání celoživotní.

Následující kapitola Všeobecná praxe je doplněna velice praktickými poznatky (např. financování ordinace, nakládání se zdravotnickou dokumentací, vybavení ordinace, počítač v ordinaci). Součástí kapitoly je i úloha všeobecné sestry, profil její činnosti, včetně jejího profesionálního rozvoje, stejně jako informace o velice důležitých právních aspektech poskytování péče v ordinacích všeobecných lékařů.

Vztah praktického lékaře k pacientovi je založen na vzájemné důvěře a dobré spolupráci. Kapitola o klinickém přístupu v praktickém lékařství přináší výbornou charakteristiku a přehled zvláštností oboru právě v oblasti metod a kontaktu s pacientem i v oblasti spolupráce s ostatními složkami zdravotnického systému (umění komunikace s pacientem, s rodinou, konzultace s dalšími specialisty, respektování jiných etnik a národů, jak nás zavazuje členství v EU, péče o chroniky - diabetiky, psychiatricky nemocné a další). Autoři rovněž upozorňují  na zvláštnosti péče o seniory, neboť s prodlužujícím se věkem a stárnutím populace jsou rovněž nutné teoretické znalosti z geriatrie, ale hlavně hluboká lidskost ošetřujícího lékaře a jeho pochopení starého člověka. Pro úplnost je v této kapitole uvedena stručná informace o péči o děti a dorost, vysvětlení posudkové činnosti praktického lékaře, závodní preventivní péče i programy podpory zdraví.

Další samostatná kapitola uvádí nejčastější symptomy, jejich přehled, hodnocení a řešení v praxi. Pozornost je věnována také prevenci a podpoře zdraví, které jsou prováděny na základě vědeckých poznatků a jsou součástí celkové zdravotní péče v populaci. Jsou také podle autorů podmínkou dobře ekonomicky fungujícího zdravotního systému!

Odborná literatura zařazená za každou kapitolou, rejstřík a seznam zkratek jsou samozřejmou součástí dobře psané a čtivé monografie.
Poprvé od roku 1978 - od ustanovení všeobecného lékařství jako samostatného oboru - vychází o tomto oboru, jenž byl kdysi »na okraji« medicínského vzdělání, souhrnná publikace zkušených lékařů, sester, právníků, která přináší současný obraz o požadovaném vzdělání, vědeckém zázemí, postavení, ale také náročnosti oboru a o významu praktického lékaře - lékaře prvního kontaktu pro pacienta. Určitě si knihu se zájmem přečtou lékaři mnoha dalších odborností, už jen proto, že se s praktickým lékařem mohou setkat nejen v rámci spolupráce!