Zásluhou dvou prestižních nakladatelství - Galén a Karolinum - se lékařské veřejnosti dostává do rukou velice potřebná publikace kolektivu odborníků, kteří zevrubně a z mnoha pohledů pojednávají o teoretických i praktických otázkách všeobecného lékařství. Samostatný obor všeobecného (praktického) lékařství byl sice založen již v roce 1978, ale toto je první kniha, která se opírá nejen o kritické posouzení dosavadní činnosti svébytného oboru, ale zcela aktuálně uvádí základní teoretické i praktické poznatky z různých oblastí medicíny, sociálních služeb, práva, postgraduálního vzdělávání, vědy a výzkumu i mezinárodního srovnání, které jsou nezbytné pro zodpovědnou práci praktického lékaře.

Po krátkém historickém přehledu o vývoji oboru autoři rozčlenili text do deseti kapitol, z nichž každá obsahuje zpravidla více než deset výkladových podkapitol. První část je věnována primární péči, jejímu začlenění do stávajícího zdravotního systému u nás i v Evropě a podrobně se zabývá v současnosti naléhavou problematikou společného zdravotnictví i sociálních služeb, tj. domácí péčí o dlouhodobě nemocné a nemohoucí lidi. Deset stran textu je vyhrazeno všeobecnému praktickému lékařství, jeho definici, charakteristice, rozdílu venkovské a městské praxe, výuce oboru na lékařských fakultách, specializační přípravě a možnostem celoživotního vzdělávání.

Zejména mladý lékař po promoci uvítá kapitolu Všeobecná praxe, kde se dozví podrobné informace o základních dovednostech a nezbytných předpokladech pro založení, provozování, vedení a financování soukromé praxe, včetně úlohy zdravotní sestry v ordinaci praktického lékaře a možností jejího dalšího vzdělávání. Kapitola seznamuje lékaře i s mnoha organizačními, odbornými i právně závaznými aspekty jeho práce, které si v souhrnu rád připomene i zkušený praktik. (Povinná mlčenlivost, zdravotnická dokumentace, lex artis, převzetí pacienta do péče, komunikace s ním a jeho rodinou...)

Z kapitoly Klinické přístupy v praktickém lékařství se lze poučit o odlišnostech v přístupu praktického lékaře a specialisty a nezbytnosti mezioborové spolupráce v konkrétních situacích: řešení akutních stavů, dispenzarizace, zdravotní péče o chronicky nemocné, seniory, pacienty s psychiatrickou symptomatologií, odlišnosti a povinnosti v péči o děti a dorost. 

Samostatné kapitoly jsou věnovány závodní zdravotní péči, preventivním prohlídkám a posudkové činnosti, včetně posuzování invalidity. Šestá kapitola informuje o nejčastěji se vyskytujících symptomech a jejich praktickém řešení (bolest obecně, kašel, bolest v krku, horečky, únava, dušnost, bolesti na hrudi, otok...).

Dvacet stránek zaujímá kapitola Prevence a podpora zdraví. Pojednává o primární, sekundární i terciální prevenci a možnostech praktického lékaře při jejich uplatňování. V kapitole Hodnocení kvality se autoři pokusili nalézt kriteria a cesty, které by vedly ke zlepšování práce praktického lékaře, vystříhání se chyb a k větší spokojenosti pacientů. Poslední dvě kapitoly se zabývají vědou a výzkumem v primární péči a úlohou ordinace praktického lékaře jako výukového pracoviště, což je téma, které zaujme jak začátečníka, tak vyzrálého lékaře, ochotného předávat své znalosti a celoživotní zkušenosti mladším kolegům.

Knihu recenzovali dva vynikající lékaři: internista profesor MUDr. Karel Horký, DrSc., a MUDr. Petr Herle, který po léta spojuje roli učitele v postgraduálním vzdělávání s praxí všeobecného lékaře. Lze ji vřele doporučit nejen praktickým lékařům, ale i internistům v ambulantní praxi a lékařům, kteří se věnují preventivní péči v závodech. Rozhodně by neškodilo, kdyby si mnohé kapitoly přečetli i lékaři specialisté v nemocnicích. Uvědomili by si naléhavost úzké spolupráce mezi nimi a lékaři, kteří pacienta k hospitalizaci odesílají a po jejím ukončení přebírají do své péče. Úspěch by byl třeba již v tom, že při propuštění s pacientem včas odešlou přehlednou propouštěcí zprávu s jasným návrhem dalšího léčebného postupu.