Krásná setkání patří k největším darům života - setkání s lidmi, příležitostmi, s poznáním, láskou a přátelstvím, s krásou a vyššími principy.
Měl jsem v životě na krásná setkání štěstí. Měl jsem štěstí je čas od času spoluvytvářet. Slovy. Ani nevím, jak to vlastně začalo. Asi mě někdy někdo vybídl, abych držel řeč. Bylo jich potom stále více, při rozmanitých příležitostech. Přibývalo posluchačů a přání, aby to, co říkám, bylo možné si přečíst. Dlouho jsem odporoval. Ono je přece jenom něco jiného povídat a poslouchat a něco jiného je číst, k textu se vracet a přemýšlet o něm.
Okolnosti mě však posléze přesvědčily. Tak přichází na svět malá edice několika knížek. V jednom jejím svazku by nemělo figurovat mé povídání. Mám v úmyslu vyprávět v něm o svých setkáních s krásnými lidmi.
Zvu všechny Vás, kteří si vážíte hezkých chvil, abyste se spolu se mnou k nim vrátili prostřednictvím Krásných setkání: pravda, nebude to v nezaměnitelné atmosféře galerií, sálů či velké auly Karolina, které přispívá genius loci. Přece však máte i doma svého genia loci, a když se spolu se slovy knížky přenesete v představách na příslušné místo, nebudete o nic ochuzeni. Ono totiž ke krásným setkáním patří i setkání s knihou. Budu moc rád, když se mi prostřednictvím Krásných setkání podaří setkat se s Vámi.
(Z úvodu prof. J. Kouteckého)

Osobnost renesančního typu, významný lékař-onkolog Josef Koutecký (*31. srpna 1930) svou profesní dráhu podřídil vědecké a univerzitní pedagogické práci, službě lidem, a to především dětským pacientům. Paralelně s touto činností, podmíněnou řádem, disciplínou a věděním, věnuje nemalou část své životní energie výkladu a popularizaci umění, které vnímá jako nezbytný protějšek vědy a hodnotu potřebnou pro přetrvání lidského rodu.
Jeho projevy, přednášky, uvádění koncertů našich mistrů a výstav českých výtvarných umělců, např. V. Kulhánka, A. Borna, J. Anderleho, V. Suchánka či jindy celé generační plejády, si v průběhu posledního čtvrtstoletí získávaly publikum a s čím dál větší naléhavostí živily v posluchačích touhu mít je zaznamenány, číst si v nich.
Krásná setkání se tak zcela přirozeně zrodila z bohatství emocí a nevšedních impulsů, z lásky k hudbě, literatuře a malířství, z bytostné potřeby se o tento vzácný dar rozdělit s jinými. Akademik Rudolf Zahradník označil jejich autora za »aristokrata ducha a filosofa lidského bytí« a první svazek, opatřený podtitulem Vernisáže, předznamenává tímto poselstvím: »Jsem rád, že mohu napsat pár slov o Josefu Kouteckém, autorovi Krásných setkání, jejichž vznik jsem si, tak jako mnoho jiných, po léta přál… Jeho poznámky, řeči, projevy, přednášky jsou zpravidla pro posluchače nevšedním zážitkem nejen proto, že je skvělým řečníkem. Důvod úspěchu a odezvy je prostý: přípravě věnuje nevšední pozornost a velké úsilí. V jeho projevech není vycpávek, informace jsou podloženy. Vždy jde vpravdě o literární útvar!«
Když Josef Koutecký dokončoval tento svůj itinerář vernisáží, připomínající nám výstavy prezentované v galeriích, na akademické půdě, v kulturních zařízeních a všude tam, kde si obrazy a malíři našli cestu a místo, měl tři přání: aby tato kniha už zdálky potěšila oko, byla příjemná do ruky a konečně aby její četba nejen evokovala okamžiky prožité radosti, ale stala se příslibem jeho příštích reflexí.