Nakladatelství Galén vydalo stostránkovou publikaci prof. MUDr. Jiřího Berana, CSc., s názvem »Očkování - otázky a odpovědi«. Zřídkakdy se podaří něco napsat tak instruktivně s informacemi jak pro laiky, tak i pro mnohé praktické lékaře, přitom chytře a čtivě. Autor pracuje v Centru pro očkování, a tak je v denním styku s matkami, ale i otci dětí, které přicházejí na očkování. Rodiče mají pochopitelně na očkujícího lékaře řadu dotazů, jako proč se vlastně očkuje proti nemocem, které se již nevyskytují a infekcí je vůbec málo, vakcinace je bolestivá a může mít nežádoucí účinky, proč se některá očkování platí a jiná ne, co když je dítě alergické, a mnohé další otázky, jež chtějí rodiče mít zodpovězeny.

Profesor Beran během let práce v ordinaci sbíral všechny ty všetečné dotazy, zapisoval si je a nyní je předkládá s podrobnými odpověďmi, které jistě uspokojí nejen rodiče dětí, ale všechny čtenáře. Sám se domnívám, že zvláště důležité by bylo, aby se s obsahem této knížečky seznámili pochybovači nebo dokonce odpůrci očkování. Pravidelné očkování dětí bylo v České republice zahájeno krátce po skončení druhé světové války, tedy více než před padesáti lety. Proto dnešní rodiče dětí byli již očkováni proti tehdy běžným dětským nakažlivým chorobám a neznají je, ale ani většina mladých lékařů tato onemocnění ve vlastní praxi nepoznala. Je až děsivé si přečíst, že v roce 1946, tedy před zahájením pravidelného očkování, v Čechách zemřelo na záškrt přes 800 dětí, černému kašli jich podlehlo 430, spalničkám 160 a dnes prakticky neznámý tetanus ukončil život 56 kojencům! Počty úředně hlášených onemocnění dětí byly v roce 1955 stále ještě velmi vysoké - 40 000 případů spalniček, 30 000 černého kašle, 1 800 nových případů dětské tuberkulózy a 1 300 záškrtů! A výsledek pravidelného očkování dětí v současnosti? Již léta se u dětí (ale ani u dospělých) nevyskytuje záškrt, tetanus, dětská obrna, spalničky, zarděnky, příušnice zcela ojediněle, stejně jako tuberkulóza. Nyní používané očkovací látky jsou zcela bezpečné, výskyt nežádoucích příhod je minimální a je perspektiva výrazného omezení dalších infekcí, proti nimž existují již ochranná očkování - proti planým neštovicím, meningokokovým a pneumokokovým nákazám, ale i proti klíšťovému zánětu mozku, a další vakcíny lze očekávat během příštích let. Ovšem ochrana očkováním před infekcemi je mnohdy jen dočasná, jen některá chrání po jedné dávce celý život, u ostatních je potřebné po několika letech povzbudit tvorbu protilátek ještě další injekcí. Ale očkování se vždy vyplatí, vždyť ochrání naše děti před závažnými onemocněními a mnohdy i před smrtí.