Hematologie není již nejméně půl století oborem, který se zabývá pouze změnami počtu krevních elementů. Na krev se dnes nahlíží jako na kterýkoliv solidní orgán a bezvýhradně se uznávají její specifické funkce. Jejich specificita je dána skupenstvím krve: jako »tekutý orgán« přichází do styku se všemi ostatními orgány, jimž nezajišťuje pouze oxygenaci a energetické substráty. Směrem »dovnitř« krev zajišťuje především integritu vnitřního prostředí a dobré podmínky pro adekvátní funkci ostatních orgánů, směrem »zevně« pak obranyschopnost celého organismu. Toto pojetí krve staví i hematologii mezi významné obory.

Snad se nemýlím: poslední Hematologie v praxi vyšla z pera doc. MUDr. B. Friedmanna, CSc., (Praha, Galén 1994) a patřila k velmi úspěšným titulům. Tentokrát se napsání této publikace ujala »brněnská« hematologická škola. Hlavní autoři a editoři přizvali k jejímu sestavení dalších 31 spoluautorů, vesměs pracovníků Lékařské fakulty Masarykovy univerzity v Brně nebo jiných brněnských ústavů. Tak velký počet spolupracovníků má vždy své výhody (rychlost získání rukopisu, vysoká aktuální hodnota textu apod.), ale i nevýhody (různý styl psaní, různá odborná úroveň, opakování informací, proporcionalita jednotlivých kapitol apod.). Ne vždy se podaří všechny nevýhody minimalizovat.

Obsah knihy je rozdělen do 33 kapitol. Vyjma »klasických témat« byly zařazeny následující  kapitoly: Hypereozinofilní syndrom, Systémová mastocytóza, Vlasatobuněčná leukémie, Mycosis fungoides, Monoklonální gamapatie, Waldenströmova makroglobulinémie, Amyloidózy, Histiocytární choroby, Rizikové faktory zevního prostředí (rozuměj: pro kostní dřeň rizikové), Infekční komplikace hematologicky nemocných, C-reaktivní protein v pediatrické praxi, Horečka nejasné etiologie a další.

Text je psán převážně neučebnicovým stylem, jsou do něj vkládány subjektivní obtíže nemocných psané formou přímé řeči i (ojediněle) zábavná přirovnání. Nevím, jak je čtenáři ocení. Mně se více líbilo dodržování vnitřní strukturace textu: tam, kde mohlo být, stabilní zařazení odstavce Diagnostické kroky prováděné praktickým lékařem a jejich odlišení od postupů (možností) vyšetřování nemocného na specializovaném hematologickém pracovišti.

Text je psán dobrou češtinou, je plně srozumitelný a většinou se dobře čte. Také některé tabulky, jimiž je doplněn, budou pro lékaře v primární péči pomocné i praktické, i když to nelze říci o všech (např. tabulky 5.1., 5.2., 8.1., 10.2., 15.1., 15.2., 15.3 a další). Některé kapitoly vhodně ilustrují černobílé a barevné obrázky, vesměs dobré kvality.

Literatura, až na výjimku v kapitole 32, pouze česká, převážně z posledních 5 let a přiměřeného rozsahu, je vztahována k jednotlivým kapitolám, proto se některé prameny opakují. (Škoda, že mezi nimi není Hematologie doc. B. Friedmanna, když už byly jako odborný pramen uvedeny i Zdravotnické noviny).

Kniha působí jako celek velmi dobrým dojmem. Text je moderní, čtivý, jeho informační úroveň je vysoká. Autoři nezvolili často používaný model, že »pro praktiky toho napíšeme ode všeho o něco méně a na nižší úrovni«, ale snažili se najít nový, cílený přístup - a přitom zachovat odbornou kvalitu. Myslím, že Adamova a Vorlíčkova Hematologie pro praktické lékaře je důstojným nástupcem Hematologie pro praxi zemřelého Bedřicha Friedmanna. Přeji jí, aby úspěšně zahájila novou knižnici ABC věnovanou právě praktickým lékařům.