CARMINA SUA FATA HABENT
Jak praví staří latiníci a na obálce knihy Josef Škvorecký, i písně mají své příběhy. Publicista Michal Bystrov je publikoval v magazínu UNI a některé z nich i jinde (třeba v Lidových novinách). Nyní vycházejí v knižní podobě a je to čtení nesmírně zajímavé, podložené podrobným studiem materiálů. Najdete tu dvacet osudů písní, většinou anglofonního původu, ale i jedné české. Přičemž někdy je jeden příběh vlastně historií více písní (napadlo vás, že společný základ má Špitál u sv. Jakuba i Dům u vycházejícího slunce?).
O které písně jde? Seems So Long Ago, Nancy; Ode To Billie Joe; Waltzing Matilda; It's A Long Way To Tipperary; Ghost Riders In The Sky; Jingle Bells; Tom Dooley; The Yellow Rose Of Texas; John Brown’s Body; Frankie And Johnny; John Hardy; John Henry; Sloop John B.; Delia; St. James Infirmary / Streets Of Laredo / The House Of The Rising Sun; Loch Lomond; Joe Hill; Casey Jones; Oh! Susanna a Žalostná píseň o balónu „Kysibelce“.
Každý příběh se snaží dopátrat původní inspirace v reálné historii, jejího osudu a osudu jejich tvůrců a pochopitelně i souvislostí s širším kontextem. Najdete nějakou (více méně základní) variantu textu v originále, překlad do češtiny (rozhodně ne zpěvný, navíc míra doslovností je různá, například u Waltzing Matilda se český překlad obejde bez slova Matilda - a překvapivě celkem právem) a nějakou tu fotodokumentaci.
V závěru knihy pak pěkně pohromadě prameny, ty nahrávky jednotlivých písní, které autor považoval za podstatné a české zpívatelné překlady a parafráze. Takže třeba u Casey Jonese najdete překlad Jana Wericha (Strojvůdce Příhoda), Jana Vyčítala (Casey Jones) a Pavla Dobeše (Casey R.). Ve výčtu doporučených nahrávek této písně je osmnáct položek (některé písně jich mají i padesát), včetně té od Seegera, Cashe, Grateful Death, Wericha, Greenhornů a pochopitelně i Jimmyho Rodgerse.
Příběhy jsou psány živým publicistickým jazykem, délka každého je většinou kolem deseti stránek.
Kniha čtvercového formátu má obal připomínající klasickou „černou desku“, je graficky velmi hezky řešena, černobílý základ je doplněn o oranžovo-okrový valér v grafice i fotografiích, evokující staré „zažloutlé“ fotky a dokumenty (grafická úprava Bedřich Vémola).
Prostě typická knížka na noční stolek a místo pohádky před spaním si my dospělí dáme každý večer jeden příběh.