Nevím, zda se mýlím, ale domnívám se, že ne všichni kardiologové si vždy uvědomují, že  patologická anatomie se podílela průkazy patologicko-morfologických makro- i mikroskopických změn na formulaci řady nozologických jednotek. Důkazů pro toto tvrzení je řada. Ale i v současnosti jsou jak staré, tak nové patologicko-anatomické nálezy pro kliniku přínosné.

Představovaná kniha je více učebnicí než monografií. Jejím autorem je dlouholetý přednosta Fingerlandova ústavu patologie Lékařské fakulty UK v Hradci Králové, jde tedy o „one man book“. To sice přináší výhodu jednotného stylu, neopakování faktů, neprotiřečení si, ale zpravidla (zvláště u rozsáhlých monografií) výrazně subjektivní náhled na probíranou problematiku.

Vlastní odborný text knihy je rozdělen do 14 různě rozsáhlých kapitol. V nich jsou mj. shrnuty autorovy poznatky, které získal za více než 40 let práce na královéhradeckém Fingerlandově ústavu patologie. Protože se ale s některými onemocněními setkával vzácně (např. vrozené srdeční vady, patologické změny u arytmií, komplikace po transplantaci srdce aj.), tuto problematiku do knihy nezařadil.

Co je tedy obsahem knihy? Po kratičkém Úvodu (1 s.) následují kapitoly Morfologie srdce (9 s.), Ateroskleróza a ischemická choroba srdce (14 s.), Systémová hypertenze a srdce (3 s.) a Plicní hypertenze a srdce (4 s.). Nejrozsáhlejšími kapitolami jsou Myokard (17 s.) a Chlopenní vady (15 s.). Následují Endokarditidy (7 s.), Perikard (4 s.), Vrozené srdeční vady v dospělosti (5 s.), Náhlá srdeční smrt (2 s.), Disekce aorty (4 s.) a Srdce ve stáří (5 s.). Kapitoly Geografie kardiovaskulárních chorob (2 s.) a Nádory srdce (8 s.) odbornou část knihy zakončují. Obsahem každé kapitoly jsou krátké odstavce nazvané Klinicko-patologická epikríza a Historie.

Jednotlivé kapitoly jsou rozsahem úměrné, nic podstatného v nich nebylo vynecháno. Text je psán úsporně, dobrou češtinou, lehce se čte a je plně srozumitelný. Má výhodu textu jednoho autora. Doplňuje ho velké množství (187) převážně barevných obrázků makroskopických i mikroskopických preparátů (škoda, že není vždy uváděno barvení a zvětšení) a 2 tabulky. Za každou kapitolou následuje použitá literatura, ale zásadní prameny jsou citovány sumárně, aby se předešlo jejich mnohonásobnému uvádění. Seznam použitých zkratek je uvedený na začátku publikace a pečlivě vypracovaný rejstřík na jejím konci. Nezařazení některých témat autor vysvětlil.

Komu knihu doporučit? V souladu s autorem především patologickým anatomům, kardiochirurgům, přínosná však bude i pro kardiology.