MERTOVA STUDIOVÁ PREMIÉRA S KAPELOU DOPADLA NA VÝBORNOU

Novinka Vladimíra Merty Ponorná řeka je nejen prvním písničkářovým studiovým albem po třiatřiceti letech, ale zároveň i první řadovou nahrávkou, na níž jej doprovází rocková skupina. Spoluhráče nalezl Merta mezi členy doprovodného tělesa Vladimíra Mišíka ETC…, jejich vklad pak písničkám, z nichž většinu posluchači již budou znát, dává zcela nový rozměr. Působí-li spojení písničkářů s kapelami často rozpačitě, Ponorná řeka je tou nejsvětlejší výjimkou.
Z edičních plánů vydavatelů ani z koncertních pódií Mertovo jméno nikdy nezmizelo. Přesto jej v uplynutých letech bylo slyšet spíše v souvislosti s reedicemi archivních nahrávek, hudbou k filmům anebo deskami zpěvačky Jany Lewitové. I výhled do budoucnosti slibuje další archivní návraty včetně reedice vynikajícího kompletu zhudebněné poezie Struny ve větru. Proto je nové - řadové a zároveň studiové - album takovou událostí.
Výběr spoluhráčů již tak překvapivý není: někteří dotvářeli mnohovrstevný zvuk Mertových desek již v minulosti, s dalšími písničkáře spojuje angažmá ve skupině Dobrá úroda. Ponorná řeka střídá písničky z repertoáru Dobré úrody s doposud (alespoň na řadových albech) nevydanými skladbami napříč Mertovou uměleckou dráhou. Vedle kousků více než třicetiletých stojí relativní - osm let staré - novinky.
Ponornou řeku charakterizoval její strůjce jako odstoupení od improvizace a příklon k detailněji prokresleným formám a konturám. Mertova hudební neukázněnost (tytéž písničky hraje pokaždé v odlišných aranžmá) se však promítla i zde. Album je živé, organické, bezprostřední, je výběrem různých verzí skupinových úprav týchž skladeb. Kapela za zády neznamená jednolitý výraz, naopak, deska se rozlévá do mnoha poloh. I v tomto široce rozkročeném výrazu ale písně neztrácejí nic z výpovědní hodnoty a naléhavosti; Vzdálené výstřely, písničkářova dobová reakce na události na náměstí Nebeského klidu, zneklidňuje i po letech.
Ponorná řeka stvrzuje, že mezi písničkáři, kteří se proslavili jako oponenti minulého režimu, má Merta výsadní postavení. Někdejší popularitu možná nedokázal využít jako někteří kolegové, umělecky i potřebou mezi příběhy a odlehčenými skladbami stále přinášet závažná sdělení však zůstává daleko před nimi.