KRONIKA ŠÍLENÍ V HRABSTVÍ SOMERSET

Ve chvíli, kdy čtete tyto řádky, je už pár dnů minulostí další ročník nejslavnějšího hudebního festivalu planety Glastonbury. Dá se s úspěchem předpokládat, že na farmě nadšence Michaela Eavise, jež se tradičně proměňuje v místo určující nejen rockové trendy na rok dopředu, ani letos nechyběl Vojtěch Lindaur, šéfredaktor Rock & Popu v letech, kdy se o muzice ještě četlo a nebýt podrobně informován o průběhu nejnavštěvovanější přehlídky „soudobých pódiových umění“ platilo za dokonalé faux pas.
Festivalové údolí u vsi Pilton na jihozápadě Anglie navštívil Lindaur od roku 1990 nejméně sedmnáctkrát a své postřehy a prožitky vtělil u příležitosti čtyřicátého výročí Glastonbury do knihy Když svatý pochodujou (vydává nakladatelství Galén). Vedle reportáží hlavního autora a editora svazku obsahuje sborník i příspěvky s léty obměňovaného „glasto-doprovodu“ tvořeného vesměs hudebními publicisty vzešlými z jeho „mateřského“ listu - od Vladimíra Vlasáka a Aleše Opekara přes Honzu Dědka a Janu Kománkovou až po Tadeáše Haagera či Aleše Mečíře.
Každý z novinářů pojal svou zprávu o bez nadsázky kultovní akci, která je pravidelně vyprodána tři čtvrtě roku předem, aniž by bylo známo, kdo vlastně vystoupí, zcela podle svého gusta - Lindaurova uměřená, propracovaná reportážní líčení střídají barvité glosy ze zákulisí, kulinářská a fotografická okénka, žurnalistické road movie o cestách tam a zase zpátky, ba i na báseň a Glastonbury inspirovanou povídku dojde. A třebaže se na tři sta padesáti stránkách nápaditě výtvarně řešené knížky čtenář musí sem tam prokousávat opakováním již mnohokrát sděleného, nakonec nabude pocitu, že poslední dvě dekády nedělal nic jiného, než bláznivě přebíhal od jednoho festivalového pódia k druhému, čelil obvyklému dešti a bahnu a vychutnával si všechny ty headlinery, ať už se jmenovali Van Morrison, Neil Young, Paul McCartney nebo Leonard Cohen.
Lindaurem sestavený a komentáři opatřený titul se bohužel může stát i trochu traumatizujícím doplňkem putování po tuzemských letních open air kláních - místo kuřete Yassa po gambijsku párek v rohlíku, místo Radiohead Divokej Bill... Snad raději našetřit a napřesrok k bílým útesům doverským, na Glastonbury!